# Síťová dvoubarevná kontrolka

Zapojení je vlastně blikač s tranzistory T1 a T2 zapojenými jako multivibrátor a doplněný o jednoduchý „kondenzátorový” zdroj proudu. Zvláštností je zapojení LED do emitorů tranzistorů. Lze pak použít tranzistory n-p-n a běžné dvoubarevné LED, které mají uvnitř pouzdra spojené katody.

Kondenzátor C1 je svitkový, nejlépe typ přímo určený pro síťové napětí (~250 V), případně pro stejnosměrné napětí nejméně 400 V, lépe 630 V. Diody D1 až D4 mohou být např. typu 1N4001 (KY130), případně lze použít usměrňovací blok (zapájený na místě D2 a D3). Lze použít i diody pro malé proudy např. 1N4148 (KA...), pak je však vhodné zvětšit odpor rezistoru R2 na 2,2 kOhm. Tranzistory postačí libovolné s proudovým zesilovacím činitelem alespoň 50. Kapacita kondenzátoru C2 je nejmenší možná. Má-li tento kondenzátor kapacitu jen 22 µF, je zvlnění napájecího napětí tak velké, že multivibrátor nepracuje. Použití kondenzátoru s větší kapacitou není na závadu. Kapacita kondenzátorů C3 a C4 určuje kmitočet blikání, který je při kapacitě 22 µF asi 1,2 Hz. Elektrolytické kondenzátory stačí na 16 V, rezistory mohou být miniaturní.

Zapojení je galvanicky spojeno se sítí a tak jeho stavbu nelze doporučit méně zkušeným konstruktérům. Blikač lze samozřejmě použít i samostatně, napájený z baterií nebo jiného zdroje. Při napájení malým střídavým napětím (4 až 9 V) vynechte C1 a rezistory R1 a R2 nahraďte propojkou. Při napájení stejnosměrným napětím vynechte i diody D1 až D4 a napájecí napětí přiveďte přímo na C2. Napájecí napětí pak volte (s ohledem na průrazné napětí přechodu b-e a LED) maximálně 12 až 15 V.

#

Autor: Jaroslav Belza

Za případné újmy na zdraví nebo majetku způsobené elektrickým proudem neberu žádnou zodpovědnost.